Зима Б.В., кандидат економічних наук, 
професор кафедри управління персоналом ПУЕТ, 
Зима Г.І., кандидат економічних наук, 
професор кафедри бухгалтерського обліку і аудиту  ПУЕТ. 

Про підходи до визначення критеріїв і показників оцінки заготівельної діяльності кооперативних організацій і підприємств в сучасних умовах

Анотація
Викладено методологічні підходи до формування  системи критеріїв і показників обєктивної оцінки заготівельної діяльності кооперативних організацій і підприємств в умовах становлення вітчизняного  ринку аграрної продукції, що виходять з кооперативних принципів господарювання, вітчизнаного законодавства про кооперацію та особливостей економічних інтересів членів кооперативів та інших виробників сільскогосподарсьвої продукції, передовсім господарств населення (домогосподарств сільської місцевості).  
Ключові слова: кооперативні організації і підприємства;  заготівельна діяльність; критерії; потреби кооперативної організації/ підприємства у сільськогосподарській продукції; оптова торгівля сільськогосподарською продукцією:   обсяги заготівель.
Аннотация
Освещены принципиальные методические подходы к обоснованию плановых объемов закупок отдельных видов сельскохозяйственной продукции у сельскохозяйственных товаропроизводителей в потребительских обществах  и кооперативных предприятиях, которые базируются на определении собственных  потребностей в такой продукции и потребностей  для оптовой продажи закупаемой и перерабатываемого на собственных  производственных мощностях сырья.  Подчеркнута необходимость учета  при этом возможных товарных ресурсов у местных сельскохозяйственных товаропроизводителей – на локальном первичном рынке аграрной продукции.
Ключевые слова: кооперативные организации и предприятия,  заготовительная деятельность; потребности кооперативной  организации/предприятия в сельскохозяйственной продукции; оптовая торговля сельскохозяйственной продукцией ;  объемы заготовок.
On systematic techniques for substantiating planned amount of farm products procurement in the primary link of consumer cooperative system.
Zyma Bohdan Vasiljevich. Candidate of economic sciencer, professor

Summary
The article reveals the principle systematic techniques in cooperative organization and  enterprises for substantiating planned amount of farm products  procurement of certain sorts  of farmers products, which are bases  on specifying their own  demands for such products  and for wholesaling  as well. 
The necessity of accounting of possible forecast amount of emphasized.

Key worde: cooperative enterprises and organizations, procurements, cooperative organizations demands for agricnltural products procurements, wholesaling  of farm products/

2
Як показує історичний і кращий сучасний зарубіжний досвід, одним із дієвих інструментів сталого розвитку в умовах ринкової економіки й переходу до неї є кооперативний рух серед дрібних і середніх виробників сільськогосподарської продукції. Кооперація дрібних і середніх виробників сільськогосподарської продукції виступає головним двигуном розвитку села, його порятунком. Кооперативні формування розглядаються як дієвий інструмент виробничого забезпечення дрібних селянських і фермерських господарств, включення виробленої ними продукції в загальнонаціональний «маркетинговий ланцюг», збільшення доданої вартості на неї шляхом організації первинної обробки та зберігання, а також підвищення  безпечності та якості сільскогоподарської продукції. Одночасно кооперативи є способом концентрації економічно активних особистих селянських господарств.
Все це повною і зростаючою нагальною мірою відноситься й до системи спожичих товариств, їх спілок та підприємств, які за роки планово-директивної економіки нагромадили унікальний досвід заготівель, зберігання й переробки сільськогосподарської продукції, вирощеної, зокрема, й своїми членами. В умовах переходу до ринкової економіки цей досвід з низки об’єктивних і суб’єктивних причин значною мірою втрачний. Для забезпечення соціально-економічного розвитку українського села в нинішніх умовах  було б доцільно його відновити з урахуванням сучасних реалій та вимог.
Це вимагає передовсім забезпечення адекватного рівня  координації й індикативного планування колись багатогалузевої діяльності споживчих товариств, у тому числі, й чи не в першу чергу т.зв. заготівельної діяльності, системи вигідної для селян збуту вирощуваної ними сільськогосподарської продукції через споживчі товариства, їх підприємства та спілки.
Для цього важливо виробити й запровадити  систему адекватного управління й координації заготівельної діяльності кооперативних організацій і підприємств в сучасних складних умовах життя українського села. Проблематичність і складність розроблення й запровадження  такої системи зумовлені передовсім тим, що такі координування й оцінка не можуть і не повинні орієнтуватися лише на вузько-комерційний аспект діяльності, тобто тільки на оцінку передовсім обсягів заготівель і маси чи рівня отриманого  прибутку кооперативною організацією, підприємством. Не менш (якщо не першочергово) важливо, щоб така оцінка враховувала ступінь задоволення економіних інтересів членів кооперативів, вигідність для них вирощування і щбуту власне виробленої продукції саме через кооператив, його підприємство.
Відтак для відновлення кооперативної заготівельної діяльності в першу чергу важливо визначити систему критеріїв і показників її оцінки в умовах ринкових перетворень, конкуренції на ринках аграрної продукції.

3
За економічною теорією, оцінка діяльності будь-якого суб’єкта господарювання здійснюється через призму виконання ним своєї місії.*. з допомогою відповідних критеріїв** та показників (індикаторів***), які тією. чи іншою мірою безпосередньо або опомередковано відображують ступінь виконання ним його місії.
*Місія - (лат. – mission < mittere - посилати, рос.. – миссия) - відповідальне завдання, роль, доручення .(13, с. 386)
**Критерій – (грец. kryterion – засіб судження) – Підстава для оцінки, визначення або класифікації чогось; мірило. (14, с.361)
***Індикатор – (лат. indicator – вказую, визначаю) [3. перен.] – Показник яких-н. процесів, явищ… Індикація – Визначення, вимірювання, фіксація різних показникі, об’єктів, явищ (14, , с.300)
Îñíîâà ì³ñ³¿ â³ò÷èçíÿíèõ ñóá’ºêò³â ãîñïîäàðþâàííÿ, ùî çä³éñíþþòü ñâîþ ãîñïîäàðñüêó ä³ÿëüí³ñòü â óìîâàõ ðèíêîâî¿ êîíêóðåíö³¿ íà êîîïåðàòèâíèõ ïðèíöèïàõ, âèçíà÷åíà ó â³äïîâ³äíîìó çàêîíîäàâñòâ³ Óêðà¿íè. Íàïðèêëàä, ó Çàêîí³ Óêðà¿íè «Ïðî ñïîæèâ÷ó êîîïåðàö³þ України» ì³ñ³ÿ áàãàòîãàëóçåâî¿ (áàãàòîïðîô³ëüíî¿) ãîñïîäàðñüêî¿ ä³ÿëüíîñò³ êîîïåðàòèâíèõ îðãàí³çàö³é ³ ï³äïðèºìñòâ ñèñòåìè îêðåñëåíà òàê: «Ñïîæèâ÷à êîîïåðàöiÿ â Óêðà¿íi - öå äîáðîâiëüíå îá’ºäíàííÿ ãðîìàäÿí äëÿ ñïiëüíîãî âåäåííÿ ãîñïîäàðñüêî¿ äiÿëüíîñòi ç ìåòîþ ïîëiïøåííÿ ñâîãî åêîíîìi÷íîãî òà ñîöiàëüíîãî ñòàíó. Âîíà çäiéñíþº òîðãîâåëüíó, çàãîòiâåëüíó, âèðîáíè÷ó òà iíøó äiÿëüíiñòü, íå çàáîðîíåíó ÷èííèì çàêîíîäàâñòâîì Óêðà¿íè, ñïðèÿº ñîöiàëüíîìó i êóëüòóðíîìó ðîçâèòêó ñåëà, íàðîäíèõ ïðîìèñëiâ i ðåìåñåë, áåðå ó÷àñòü ó ìiæíàðîäíîìó êîîïåðàòèâíîìó ðóñi» (3, ñòàòòÿ 1).
Основний зміст місії споживчого товариства, – первинної вітчизняної системи споживчої кооперації, - полягає у тому, що воно здійснює свою діяльність з метою полiпшення економiчного i соціального стану членів споживчого товариства 
«…споживче товариство - самостiйна, демократична органiзацiя громадян, якi на основi добровiльностi членства i взаємодопомоги за мiсцем проживання або роботи об’єднуються для спiльного господарювання з метою полiпшення свого економiчного i соціального стану» (3, ñòàòòÿ 5, частина перша).
На цій законодавчо закріпленій основі особи, що віддають перевагу кооперативним принципам й обрали формою своєї спільної господарської діяльності споживче товариство, визначають конкретну його місію, яка, зазвичай, закріплюється у статуті товариства 
Для реалізації своєї місії споживчі кооперативи, які за визначенням (за своєю природою) і за вітчизняним законодавством є непідприємницькими товариствами, «…можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо така діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню» (1,  стаття 86, частина перша).
 За законом України «Про споживчу кооперацію» система в інтересах своїх членів «,,,здійснює торговельну, заготівельну, виробничу та іншу дiяльнiсть, не заборонену чинним законодавством України» (3, стаття 1), які, вже за самим формулюванням/ визначенням у Законі/ (особливо, торговельна діяльність) є підприємницькою (комерційною) господарською діяльністю. 

4
Аналогічно зміст господарської діяльності споживчого товариства визначається й в іншому вітчизняному законодавстві:. Так, за Законом України «Про кооперацію», споживче товариство утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів (2, стаття 2, частина 5-та).
Тобто торговельна, заготівельна, виробнича та інша діяльність можуть здійснюватися споживчим товариством безпосередньо (у цьому разі воно втрачає статус неприбуткового товариства), що характерно для більшості існуючих споживчих товариств системи Укоопспілки, та/або опосередковано, у інших передбачених законодавством формах, зокрема у формі підприємства споживчої кооперації: 
«Споживчi товариства та їх спiлки виходячи з статутних вимог мають право:створювати (реорганiзовувати, лiквiдовувати) для здiйснення своїх статутних завдань будь-якi пiдприємства, установи, організації …, дiяльнiсть яких не суперечить законам України» (3, стаття 111, частина 2-га).
	Особливістю завдань таких підприємств уже є здійсненням своєї діяльності з метою отримання можливо більшого прибутку для сприяння поліпшенню соціального і економічного стану членів кооперативів.
Ì³ñ³ÿ ï³äïðèºìñòâà ñïîæèâ÷î¿ êîîïåðàö³¿ ïåðåäáà÷àºòüñÿ ó éîãî óñòàíîâ÷èõ äîêóìåíòàõ, çîêðåìà ñôîðìóëüîâàíà ó ïðèì³ðíîìó çàñíîâíèöüêîìó äîãîâîð³ ïðî ñòâîðåííÿ òàêîãî ï³äïðèºìñòâà  (çàòâåðäæåíîãî: Ïîñòàíîâîþ. òðåòiõ çáîðiâ Ðàäè Óêîîïñïiëêè äåâ'ÿòíàäöÿòîãî ñêëèêàííÿ 25.01.2006. Ïîãîäæåíî ç ïðåçèäiºþ ÖÊ Ïðîôñïiëêè ïðàöiâíèêiâ ñïîæèâ÷î¿ êîîïåðàöi¿ Óêðà¿íè (ïîñòàíîâà 24.01.2006 N Ï-1/1): 
«Ìåòîþ äiÿëüíîñòi ïiäïðèºìñòâà º çàäîâîëåííÿ ïîòðåá ó òîâàðàõ, ðîáîòàõ, ïîñëóãàõ ÷ëåíiâ ñïîæèâ÷èõ òîâàðèñòâ, ³íøèõ ãðîìàäÿí, ïiäïðèºìñòâ, îðãàíiçàöié ñïîæèâ÷î¿ êîîïåðàöi¿ Óêðà¿íè òà ïîçàñèñòåìíèõ ñïîæèâà÷iâ» (ï.2.1 Çàñíîâíèöüêîãî äîãîâîðó). 

Завданням пiдприємства є ефективне використання в процесi господарювання фiнансових, матерiальних i трудових ресурсiв з метою виконання завдань, визначених Законом України "Про споживчу кооперацiю", Законом України "Про кооперацiю" та статутом підприємства (п.2.2 Засновницького договору)..
Таким чином, для всіх суб’єктів господарювання системи, незалежно від того, здійснюють вони непідприємницьку чи підприємницьку господарську діяльність, головною, визначальною складовою їх місії є здійснення їхньої діяльності передовсім в інтересах членів кооперативів, які можуть задовольнятися як безпосередньо, так і опосередковано.
Відтак управління, у тому числі планування, оцінка діяльності будь-яких суб’єктів господарювання системи, їх структурних складових, а також  на всіх рівнях системи має здійснюватися передовсім через призму відповідності їх діяльності цій визначальній складовій їхньої місії.
Інтереси членів споживчих товариств, відповідно до законодавства і їхніх статутів, а також економічні інтереси інших сільських жителів та сільськогосподарських виробників, які покликана задовольняти кооперативна заготівельна діяльність, у нинішніх умовах перебувають щонайменше у двох площинах: 
1) отримання грошових доходів від економічно вигідного збуту/ продажу власневиробленої сільськогосподарської продукції через споживчу кооперацію; 

5
2) можливість купити у кооперативній торговельній мережі на отримані з цього та інших джерел грошові кошти потрібні їм товари для особистого і господарського споживання у домашньому господарстві, а також засоби виробництва для ведення особистого селянського господарства. 
Це зумовлює необхідність тісного господарсько-виробниичого взаємозв’язку заготівельної і виробничо-переробної дільності з торговельною діяльністю кооперативних організацій і підприємств, тобто посилення внутрішньосистемних інтеграційних процесів.

Разом з тим, в ринковій системі господарювання це можливе за умови збереження і, по можливості, зміцнення ринкових позицій кооперативних організацій і підприємств, багатогалузевий характер якої зумовлює їх функціонування не на одному, а одночасно на кількох суміжних ринках. Зокрема, здійснення заготівельної діяльності, економічні функції якої полягають у обміні і доведенні сільськогосподарської продукції від виробників до споживачів, пов’язані з трьома суміжними ринками: первинним аграрним ринком, оптовим ринком і споживчим (роздрібним) ринком сільськогосподарської продукції. 
Все це робить неможливим застосування для оцінки кооперативної заготівельної діяльність одного критерію чи якогось показника й вимагає системного підходу, відтак - групи критеріїв, серед яких визначальне місце займають критерії оцінки ринкового положення, від дотримання яких залежить виконання головного критерію, що витікає з місії кооперативної організації чи підприємства. Ієрархія (підпорядкованість) і взаємозв’язок критеріїв системного підходу до оцінки кооперативної заготівельної діяльності зображена на схемі 1.1.
Отже, множинність основних завдань кооперативної системи на вітчизняному ринку сільськогосподарської продукції вимагає системного підходу до оцінки їх дотримання не за одним, а за різними взємопов`язаними критеріями і відповідними їм показниками (індикаторами).
Об’єктивна оцінка за кожним критерієм потребує застосування для цього різних показників, головними серед яких є місце (ніша) й частка кооперативної організації чи підприємства на тому чи іншому ринку, на ринках окремих товарів.
Визначення часток ринку сільськогосподарської продукції кооперативних організацій і підприємств на первинному і районному рівнях практично неможливе через відсутність чи недоступність або неможливість отримання необхідної для цього інформації. 
Тому для оцінки становища/ положення кооперативних організацій на ринках сільськогосподарської продукції можливо й доцільно застосовувати показники (індикатори) опосередкованої (непрямої) оцінки їх місця на тому чи іншому сегменті ринку сільськогосподарської продукції, на окремих товарних ринках такої продукції з використанням для цього відповідної економічної інформації, зокрема даних звітів з державних і адміністративних (відомчих) статистичних спостережень

6
1. Ієрархія (підпорядкованість) і взаємозв’язок (взаємовплив)  критеріїв і показників (індикаторів) оцінки заготівельної діяльності кооперативних організацій та підприємств 
Головний критерій (критерій 1):
Економічні інтереси членів споживчих товариств (СТ)
Складові головного  критерію	
Економічні інтереси членів СТ 
як виробників сільськогосподарської продукції
(можливість отримання грошових доходів від економічно вигідного продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва споживчому товариству чи кооперативному підприємств)	Економічні інтереси членів СТ
як споживачів
(можливість економічно вигідної купівлі у споживчого товариства чи кооперативного підприємства товарів  (закуповуваних ними  сільськогосподарських продуктів і продуктів їх перероблення й інших товарів та засобів виробництва в ОСГ) за отримані ними грошові доходи від продажу споживчому товариству сільськогосподарської  продукції та з інших джерел)	
			↑							↑
Визначальний критерій (критерій 2)
Ринкове становище СТ	
			│							│
	Критерій 2.1 
Місце (положення) СТ
на місцевому первинному ринку сільськогосподарської продукції господарств населення
Показники:
Обсяги й індикатори частки  СТ на місцевому первинному ринку сільськогосподарської продукції господарств населення	
↔
	Критерій 2.2. 
Місце (положення) СТ
на місцевому споживчому (роздрібному) ринку 
----------------------------------------------
Показники
Обсяги й індикатори частки СТ на місцевому споживчому (роздрібному) ринку сільськогосподарських продуктів і продуктів їх перероблення,  інших товарів та засобів виробництва в ОСГ		
			↕
	Критерій 2.3. 
Місце (положення) СТ на оптовому ринку
сільськогосподарських продуктів і продуктів їх перероблення
Показники: Обсяги й частки  СТ  на оптовому ринку сільськогосподарських продуктів і продуктів їх перероблення		
			↓
Результативні критерії	
	Критерій 3 
Місце (вплив) заготівель СТ  у господарській діяльності і кінцевих фінансових результатах СТ
Показники
Рівень самозабезпеченості СТ окремими товарами  з джерела власних заготівель і перероблення сільськогосподарської продукції 
Коефіцієнт внутрішньої вертикальної інтеграції господарської діяльності СТ
Обсяги виручки (доходу) і прибутку, отриманого СТ від оптового продажу і від продажу у своїй  роздрібній мережі і мережі ресторанного господарства  товарів власних заготівель і перероблення сільськогосподарської продукції		
			↓
	Критерій 4. 
Вплив  заготівельної діяльності  СТ  на соціально-економічне  становище території обслуговування і її жителів 
Показники
Загальний вартісний обсяг заготівель сільськогосподарської продукції СТ в господарствах населення = обсяг грошових доходів обслуговуваного населення, отриманих від продажу сільськогосподарської продукції споживчому товариству
Частка грошових доходів обслуговуваного населення, отриманих від продажу сільськогосподарської продукції споживчому товариству, у грошових доходах населення території обслуговування 
Вплив на обсяг місцевого сільського  споживчого (роздрібного) ринку грошових доходів, отриманих населенням від продажу сільськогосподарської продукції споживчому товариству                                                                                  		

7
Виконання головного завдання кооперативних організацій і підприємств у частині здійснення заготівель сільськогосподарської продукції, що витікає з їхньої місії, вирішальною мірою залежить від їх позицій передовсім на первинному ринку цієї продукції, від яких залежать позиції на оптовому і споживчому (роздрібному) ринках такої продукції. Через це при аналізі і плануванні заготівельної і прямо й тісно пов’язаної з нею іншої кооперативної господарської діяльності (виробничо-переробної, торговельної тощо) першочергова увага повинна бути спрямована на місце організацій і підприємств системи саме на первинному ринку. Разом з тим важливо враховувати і зворотний вплив положення організацій і підприємств системи на оптовому і споживчому (роздрібному) ринках сільськогосподарської продукції і продукції її переробки, які є потенційно потужними каналами збуту заготовлюваної продукції, розширення яких може дозволити суттєво розширити кооперативні позиції на первинному ринку.
У цьому зв’язку важливо визначати й оцінювати вплив заготівельної і переробної діяльності на самозабезпечення системи, її торговельної діяльності товарами сільськогосподарського походження. За безпосередніми цілями і функціями заготівельно-переробна діяльність разом з внутрісистемною оптовою торгівлею сільськогосподарською продукцією є внутрішньою логістичною (забезпечуючою) підсистемою основного виду економічної діяльності кооперативних організацій – роздрібної торгівлі. 
Підвищення рівня самозабезпечення системи такими товарами зумовлює не тільки розширення й зміцнення позицій системи на споживчому ринку, а й забезпечує збільшення доходів (виручки) і кінцевих фінансових результатів торгівлі, .зменшує її потребу в грошових коштах, необхідних для придбання (купівлі) товарів, поліпшує тим самим платоспроможність і фінансовий стан кооперативних організацій і підприємств, посилює їх конкурентоспроможність. Це потребує застосування особливих показників для оцінки такої сторони діяльності кооперативних організацій і підприємств, методичні підходи до визначення яких є предметом іншої статті.
Становище кооперативних організацій і підприємств на первинному ринку сільськогосподарської продукції, як визначального фактора їх становища на оптовому і споживчому (роздрібному) ринках такої продукції, на всіх рівнях кооперативної системи рекомендується оцінювати окремо по основних категоріях господарств, - на первинному ринку продукції сільськогосподарських підприємств і на первинному ринку сільськогосподарської продукції господарств населення, - через суттєві відмінності передовсім цілей сільськогосподарського виробництва і напрямків використання його продукції зазначеними групами виробників.
Оцінка ринкових позицій системи на первинному ринку продукції сільськогосподарських підприємств, у тому числі фермерських господарств, на рівні первинної ланки – сільського споживчої товариства, практично неможлива через конфіденційність необхідної для цього інформації, даних статистичної звітності окремих підприємств, що функціонують на території діяльності споживчого товариства. На районному рівні така оцінка (за деяким винятком) доцільна, але її можливо здійснювати тільки в цілому по району з використанням даних зведених по району статистичних звітів підприємств форми №21-заг «Звіт про реалізацію сільськогосподарської продукції» і форми №16-сг «Баланси сільськогосподарської продукції». На регіональному і вітчизняному рівнях кооперативної системи зазначена оцінка може здійснюватися в цілому й у розрізі районів/ регіонів також з використанням даних зведених звітів зазначених форм. 
Для оцінки місця кооперативних організацій і підприємств на первинних ринках окремих видів сільськогосподарської продукції господарств населення на районному рівні системи методологічно можливо складати баланси такої продукції у цій категорії господарств, 

8
але наразі у більшості організацій це не завжди доцільно через, передовсім, динамічність ситуації на місцевих ринках такої продукції, велику залежність її від погодно-кліматичних, регіональних умов тощо.
Оцінка місця кооперативних організацій і підприємств на первинних ринках основних сільськогосподарських продуктів на регіональному й вітчизняному рівнях можлива з використанням для цього балансів таких видів продукції сільськогосподарських підприємств і господарств населення, що складаються Держкомстатом України у регіональному розрізі (Держкомстат щорічно видає і оприлюднює в електронному форматі статистичні збірники «Баланси та споживання основних продуктів харчування населенням України», окремим розділом якого є розділ «Баланси основних сільськогосподарських продуктів по регіонах» (м`яса та м`ясних продуктів, молока та молочних продуктів, яєць, зернових та зернобобових, продуктів переробки зерна, картоплі, овочів та баштанних продовольчих культур, плодів, ягід та винограду) в сільськогосподарських підприємствах і в господарствах населення.
Визначення обсягів первинного ринку продукції господарств населення на рівні місцевих територіальних одиниць (сільських, селищних рад, адміністративних районів) з використанням для цього даних відповідної статистичної звітності - методологічно складне й трудомістке завдання і таке, ретельне виконання якого не завжди може бути вчасним, 
Тому можлива й доцільна оцінка положення кооперативних організацій і підприємств на місцевих первинних ринках сільськогосподарської продукції господарств населення з використанням для цього системи непрямих показників (індикаторів), що опосередковано певною мірою характеризують це положення, дозволяють виявляти його зміни і тенденції.
Аналіз показує неприйнятність для опосередкованої оцінки місць кооперативних організацій і підприємств на первинних ринках окремих видів сільськогосподарської продукції господарств населення такого раніше поширеного універсального показника, що ще й досі вживається в окремих споживспілках, як обсяги заготівель у розрахунку на одне господарство населення («на один двір»). Такий показник не враховує велику неоднорідність і територіальну строкатість показників потенціалу особистих селянських господарств з виробництва сільськогосподарської продукції загалом і , особливо, окремих її видів, а відтак – можливості проведення заготівель кооперативними організаціями і підприємствами, обсяги первинних ринків продукції господарств населення окремих регіонів, територіальних одиниць. 
Так, за даними Держкомстату України, в 2010 році 50,9% сільських домогосподарства володіли земельними ділянками площею до 50 соток, від 50 соток до 1 гектара – 27,3 % і тільки 221,8% - площею 1,01 гектара і більше, у тому числі плаощею понад 5 гектара – 3,3% (11, с.13). У цьому ж році  утримували худобу та птицю 70,3 % сільських домогосподарств, тобто майже кожне третє домогосподарство не утримувало їх (11, с.17). У розрахунку на 10 таких домогосподарств країни чисельність великої рогатої худоби становила 5,5 гол., корів – 3,7 гол., свиней – 6,7 гол. При цьому показник чисельності великої рогатої худоби на 10 господарств по окремих регіонах України знаходився в межах від 1,7 гол. (Київська область) до 9,8 гол. (Миколаївська область), корів – від 1,4  (Київська область)  до 5,7 (Хмельницька область),  свиней – від 1,5 гол (АРК) до 15,6 гол.(Волинська область).
Попри це, індикатор, визначений на зазначеному вище методичному підході, можна, доцільно і рекомендується застосовувати, з певними застереженнями, для оцінки сукупної кооперативної частки на сегменті господарств населення первинного ринку сільськогосподарської продукції , для розрахунку такого показника як загальний вартісний обсяг заготівель у населення ("заготівельний оборот») у розрахунку на одне сільське домогосподарство. Цей показник, не бездоганний з точки зору реальності відображення сукупної частки ринку, має іншу важливу перевагу, що зменшує його вади: він несе потенційно важливе соціально-економічне навантаження, позаяк відображує реальні обсяги грошових доходів, отриманих сільськими жителями від кооперативних організацій і підприємств за реалізовану їм сільськогосподарську продукцію, відтак – вплив кооперативної системи на загальний обсяг сільського споживчого (роздрібного) ринку, що зумовлює інші позитивні соціально-економічні наслідки як для системи, так і для вітчизняного села.

9
Для оцінки місць на первинних товарних ринках окремих видів продукції з методологічної точки зору більш доцільно використовувати показники, що характеризують відношення обсягу заготівель у населення певного виду продукції до відповідного показника, що характеризує виробничий сільськогосподарський потенціал домогосподарств – до посівної площі певної сільськогосподарської культури (картоплі, овочів тощо), до поголів’я худоби, птиці, кількості бджолосімей у цій категорії господарств та інш. Дані про виробничий сільськогосподарський потенціал домогосподарств сільської місцевості містяться у звітах з державного статистичних спостережень форми №6-сільрада (кількість домогосподарств, площі земельних ділянок у їх володінні, поголів’я худоби і птиці та інш.) і форми №4-сільрада (загальні посівні площі, у тому числі під окремими культурами в господарствах населення). 
Наскрізні показники (індикатори), що рекомендуються до застосування, також не повною мірою відображують відмінності товарних ринків окремих територій. При однаковому, наприклад, поголів’ї свиней на 100 господарств населення суттєво можуть розрізнятися показники середньої чисельності домогосподарств, що їх утримують і можуть чи мають намір продати свиней заготівельним організаціям . 
У 2011 році, при середньому розмірі домогосподарства сільської місцевості України 2,70 особи, частка домогосподарств, що складаються з однієї особи, становила 25,8% у загальній кількості сільських домогосподарств, з двох осіб – 26,8%, з трьох – 18,9%, з чотирьох – 14,8%, з п’яти і більше осіб – 13,7% (10, с.27)
Тому окремі кооперативні організації можуть, на свій вибір, використовувати інші й найрізноманітніші індикатори, які дозволять якомога повніше, більш реально і об’єктивно оцінювати ринок і своє положення на ньому, використовуючи для цього достовірну інформацію з інших джерел.
Однак, з метою більшої прозорості кооперативної заготівельної діяльності, покращення її координації та підвищення рівня управління нею, вироблення єдиних і зрозумілих підходів до її оцінки на всіх рівнях кооперативної системи, рекомендується застосувати єдину систему наскрізних (для всіх рівнів системи) показників (індикаторів) оцінки місця кооперативних організацій і підприємств на первинному ринку сільськогосподарської продукції господарств населення (див. схеми 2.2.-2.4). Це не виключає можливості використання інших методичних підходів і показників для більш повної і всебічної оцінки. Наприклад, при отриманні більш широкої інформації щодо первинного ринку аграрної продукції шляхом _роведення відповідних досліджень тошо.
Для досягнення об’єктивної і реальної оцінки місць кооперативних організацій і підприємств на первинному ринку сільськогосподарської продукції господарств населення з використанням рекомендованих вище наскрізних показників (індикаторів), необхідно визначати їх шляхом порівняння обсягів заготівель окремих видів продукції у населення кооперативної організації чи підприємства з відповідними показниками виробничого господарського потенціалу сільських домогосподарств на всій території діяльності споживчого товариства, райспоживспілки чи її підприємства – райкоопзаготпрому тощо (а не шляхом відношення обсягів заготівель до показників потенціалу домогосподарств тільки тих населених пунктів, в яких ще функціонують магазини, заготівельні пункти чи інші господарські одиниці споживчого товариства. (що має місце при визначенні чисельності обслуговуваного кооперативною торгівлею населення. 

(10)
Література
1. Цивільний кодекс України.  Закон âiä 16.01.2003 ¹ 435- IV
2. Закон України âiä 10.07.2003 ¹ 1087-IV.  "Про кооперацiю"
3. Закон України âiä 10.04.1992 ¹ 2265-XII "Про споживчу кооперацiю"
4. Примірний засновницький договір про створення підприємства споживчої кооперації Затверджено Постановою. третiх зборiв Ради Укоопспiлки дев'ятнадцятого скликання 25.01.2006. Погоджено з президiєю ЦК Профспiлки працiвникiв споживчої кооперацiї України (постанова 24.01.2006 N П-1/1);
5. Примірний статут споживчого товариства. Затверджено XVIII (позачерговим) з'їздом споживчої кооперацiї України 19.12.2000 р.(зi змiнами i доповненнями, внесеними п'ятими i сьомими зборами Ради Укоопспiлки сiмнадцятого скликання  17.05.2002 р. і 22.03.2004 р.)
6. Збірник нормативних документів із заготівельної діяльності. – Укоопспілка, К., 2001.
7. Економіка підприємства: Підручник/ За заг.ред.С.Ф.Покропивного. Вид.2-ге, перероб. Та доп. – К.:КНЕУ, 2001 
8. Методические указания по анализу объемных показателей заготовок сельскохозяйственных продуктов и сырья в районном звене потребительской кооперации / отв. исполнитель Зима Б.В. - Центросоюз  СССР, 1982.
9. Методические указания по планированию заготовок, реализации и остатков  сельскохозяйственных продуктов и сырья в районном звене потребительской кооперации / отв. исполнитель Зима Б.В. - Центросоюз  СССР, 1982.
10. Методические указания по планированию заготовительного оборота в областных (краевых, АССР) потребсоюзах/ Н.Ф.Баев, С.В.Чернов, С.И Лапушкин,Т.Н. Игнатова – М.: Центросоюз  ВНИИЭКТ, 1982. 
11. Витрати і ресурси домогосподарств України у 2010 році/Статистичний збірник.Частина І – Державна служба статистики України, К., 2011
12. Основні сільскогосподарські характеристики домогосподарств у сільській місцевості в 2010 році. – Статистичний збірник.Держкомстат України, К.:2010
13. Современный словарь иностранных слов. – СПб: «Дуэт», 1994
14. Сучасний тлумачний словник української мови: 50 000 слів/… - Х.: ВД «Школа», 2006