УДК 332-14
РЕТРОСПЕКТИВНИЙ ОГЛЯД ФУНКЦІОНУВАННЯ ПІДПРИЄМНИЦТВА РЕГІОНУ.
Іванюта В.Ф.  к.е.н., доцент кафедри економічної теорії та регіональної економіки ПолтНТУ  ім. Юрія Кондратюка
 
Постановка проблеми. Після здобуття незалежності в Україні  відбулись перетворення у всіх галузях національної економіки в тому числі і в аграрному секторі. Відбулась зміна форм власності та організаційно-правова структура господарюючих суб’єктів. За галузевою структурою виробництва як Україна так і Полтавська область належить до категорії аграрних. Зміни які відбуваються в аграрному секторі  здійснюються в умовах суперечливих точок зору аграрних  науковців. Подальший розвиток науки неможливий без систематизації і обґрунтування позитивних і негативних оцінок трансформації аграрного сектора.
 Аналіз основних досліджень і публікацій. В.Я. Амбросов, О.Ю. Амосов, І.І. Лукінов,  М.Я. Дем’яненко, О.В. Кристальний, П. Т. Саблук, М.А. Хвесик, Л.А. Мельник досліджують проблеми розвитку господарюючих суб’єктів направлені на розроблення теоретико-практичних та методологічних засад забезпечення конкурентоспроможного аграрного виробництва в умовах вступу до ЄС.
Основні напрями досліджень направлені на раціональне з  урахуванням природно кліматичних умов і особливостей України розміщення сільськогосподарського виробництва, створення регіональної системи підприємництва, диверсифікацію сільськогосподарського виробництва, спеціалізацію, кооперацію та інтеграцію агропромислової діяльності, ефективне використання землі, праці, засобів виробництва, перехід на економічні методи господарювання, впровадження еколого-енергозберігаючих технологій, розв’язанні економіко-соціальних проблем сільських територій. Проте, створення ефективних механізмів функціонування господарюючих суб’єктів в умовах ринкових відносин ще не завершено і потребує додаткових досліджень. 
Мета дослідження. Обґрунтувати  позитивні сторони і  негативні тенденції в розвитку аграрного виробництва регіону в період трансформації національної економіки.
Результати дослідження.  Аналіз процесу трансформації національної економіки за 16 років свідчить, що перехід до ринкової економіки відбувається досить складно. Залежно від цілей і характеру трансформаційних процесів в агропромисловому комплексі умовно можна виділити три етапи:
перший етап - (1991-1996 рр.) характерний  структурним перетворенням аграрного сектору. В цей період проводилась приватизація основних засобів виробництва і земельна реформа. На першому етапі формувалась ринкова інфраструктура в агропромисловому комплексі, відбулась демонополізація і приватизація всіх галузей, пов’язаних технологічним ланцюжком, лібералізація цін і торгівлі сільськогосподарською продукцією. Початок розвитку фермерства на Україні. Недостатнє фінансування соціальної сфери стало причиною занепаду її матеріально-технічної бази, скорочення мережі відповідних установ та вивільнення їх працівників, що в значній мірі вплинуло на скорочення населення, зокрема в сільській місцевості [1];  
другий етап - (1997-2003) - на цьому етапі здійснювався перехід від ліберальної торгівлі і обмеженого втручання в функціонування ринків, щодо підтримки цін, регулювання ринків, експортних і імпортних обмежень. До грудня 1999 року проведена реорганізація КСП, реорганізація державних сільськогосподарських підприємств, що підлягали приватизації у КСП та відкриті акціонерні товариства. Ріст безробіття в сільській місцевості. Продовжується розвиток фермерських господарств, розвиток сільської місцевості, а в перспективі - формування середнього класу в сільській місцевості. Особисте підсобне господарство (ОПГ) перетворилось на основне джерело доходів сільських сімей. Зростає рівень товарності ОПГ. третій етап - (2003р. по теперішній час) – поширення неформальної мережі соціальної кооперації сільських і міських сімей. Специфічними умовами цього етапу є незавершеність земельної реформи, переважне використання виробниками орендних земельних відносин, відсутність земельного ринку та іпотеки землі, значна кількість землевласників, що володіють невеликими земельними паями, низька технічна забезпеченість виробників, застарілі технології і відсутність коштів на дотримання технологій, низька вартість робочої сили. 
В таблиці 1 відображена зміна обсягів виробництва  продукції сільського господарства за останні 6 років у господарствах різних організаційно-правових форм. Дані таблиці свідчать про тенденцію збільшення виробництва сільськогосподарської продукції всіма видами господарств.
 Таблиця 1
Виробництво продукції сільського господарства за категоріями господарств
Полтавської області (у порівняльних цінах 2005 р., млн. грн.) 
	2001 р	2002 р	2003 р	2004 р	2005 р	2006 р	2006р. в % до 2001 р.	
 Продукція сільського господарства	
Продукція сільського господарства 	3907,3	4135,4	3520,2	4582,2	4792,3	4964,4	
127,1 	
Продукція рослинництва 	2312,0	2572,8	2164,4	3192,5	3241,0	3300,6	142,8 	
Продукція тваринництва 	1595,3	1562,6	1355,8	1389,7	1551,3	1663,8	104,3	
  Сільськогосподарські підприємства в т.ч. й фермерські	
Продукція сільського господарства 	1805,3	1990,3	1492,4	2139,2	2241,8	2355,6	
130,5	
Продукція рослинництва 	1134,3	1312,2	913,6	1554,2	1616,6	1657,6	146,2	
Продукція тваринництва 	671,0	678,1	578,8	585,0	625,2	698,0	104,0	
господарства населення 	
Продукція сільського  господарства	2102,0	2145,1	2027,8	2443,0	2550,5	2608,8	
124,1	
Продукція рослинництва 	1177,7	1260,6	1250,8	1638,3	1624,4	1643,0	139,5	
Продукція тваринництва 	924,3	884,5	777,0	804,7	926,1	965,8	104,5	
Джерело: [2] Статистичний щорічник Полтавської області за 2006 рік.
В таблиці 2 відображена кількість підприємств різних організаційно - правових форм  господарювання в аграрному секторі України та Полтавської області, переважну частину яких в 2006 році становили фермерські господарства та господарські товариства. В загальній кількості підприємницьких структур біля 70 % займають фермерські господарства, але це стосується лише кількісного співвідношення, використовувана площа та виробництво продукції мають інші параметри. 
                                                                                 Таблиця 2.
Чисельність господарств різних форм господарювання в аграрному секторі України та Полтавської області станом на 1.01.2007 р.

Показники	Госпо-дарські товарис-тва	Приватні підприємства	Виробничі кооперативи 	Фермерські госп	Державні підприємства	Підприємства інших форм господарювання 	Всього підприємств	
Кількість господарств, од	
7545	
4112	
1373	
42932	
371	
1525	
57858	
Відсотків до загальної кількості	
13,1	
7,1	
2,4	
74,2	
0,6	
2,6	
100,0	
Полтавська обл	410	225	41	1527	21	129	2353	
% до загальної
кількості	17,4	9,6	1,7	69,0	0,1	0,6	100	
Джерело: [3] Статистичний щорічник України за 2006 рік
Використання переважно орендних відносин в сільському господарстві України зумовлює мобільний характер як припливу, так і відтоку інвестицій [4]
Проблеми формування земельного ринку викликають найбільше суперечок і у політичному середовищі поряд із проблемами вступу України до СОТ. З одного боку, без формування земельного ринку аграрна реформа лишається інституційно незавершеною [5]. А з іншого - це найбільш болюче для села питання: економічна доцільність земельного ринку входить у протиріччя із виробничими та соціальними проблемами  [6]. 
Ринкові перетворення були б менш хворобливими, якби реформування здійснювалось не окремими компонентами економічної системи а в комплексі та взаємозв’язку (рис. 1). Ефективний розвиток агропромислового виробництва потребує об’єднання галузей в єдину організаційну систему. Зокрема це відноситься до формування агропромислового комплексу, який включає: виробництво засобів виробництва – сільськогосподарське машинобудування, машинобудування для харчової і переробної промисловості, виробництво мінеральних добрив і засобів захисту рослин, біологічних добавок, сільськогосподарське будівництво, та спеціального автотранспортного обладнання; виробництво сільськогосподарської продукції (землеробства і тваринництва), переробка сільськогосподарської продукції (борошнокруп’яна, м’ясомолочна, рибна промисловість, громадське харчування, переробка льону, вовни, шкіряно-хутрової сировини та ін.); – соціальну інфраструктуру (житлово-комунальне, культурне, освітнє, медичне обслуговування).

Соціальна інфраструктура (житлово-комунальне, культурне, освітнє, медичне обслуговування .

Виробництво   сільськогоспо-дарської продукції

Заготівля, переробка, транспортування, зберігання

Торгівля (реалізація продукції)

Ресурсне забезпечення: сільськогосподарська техніка, запасні частини, мінеральні добрива, засоби захисту рослин, обладнання для переробки і зберігання, транспорт, сільськогосподарське будівництво

Рис. 1. Агропромислове торгово-соціальне об’єднання 
Цей взаємозв’язок реалізується на основі договорів між всіма галузями даного об’єднання. Позитивна роль в діяльності об’єднань належить акціону-ванню, що передбачає установлення взаємовигідних договірних цін та розподілу прибутків [7]. Важлива роль управління в даному випадку належить логістичному підходу. Логістика передбачає узгодженість процесів, що пов’язані з рухом матеріальних потоків, виробництвом та маркетингом [8], використанні теорії компромісів між галузями АТСО.
Висновок: Розвиток агропромислового комплексу здійснюється в умовах взаємозв’язку забезпечуючих, переробних, торгівельних  галузей, є базою для  фінансової стабільності національної економіки та економічної безпеки України.

Використана література:
1.	Гришко В.В. Рабштина В.М. Основи ринкових відносин: Полтава. – 1995. С. 52-55.
2.	Статистичний щорічник Полтавської області за 2006 рік. Головне управління статистики в Полтавській області. Полтава 2007. 
3.	Статистичний щорічник України 2006. Державний комітет статистики України. Київ, 2007.  
4.	Данилишин Б. Земельні відносини як чинник розвитку// Урядовий кур’єр. – 2006. – № 91. – С. 6.   
5.	Хвесик М.А., Голян В.А. Інституціональне забезпечення землекористування: теорія і практика: Монографія. – К.: Книжкове видавництво НАУ, 2006. – 260 с.   
6.	Мельник Л.А. Олексик В.О. Соціально-економічні аспекти землеволодіння і землекористування в аграрній сфері економіки// Агросвіт. –2008 . – № 5. – С. 13-17.
7.	Березін О.В. Формування оптимальних економічних відносин як важливий чинник фінансової стабільності суб’єктів агропродовольчого ринку. Фінансові проблеми формування і розвитку аграрного ринку/ Матеріали Дев’ятих річних зборів Всеукраїнського конгресу вчених економістів-аграрників 26-27 квітня 2007 р. м. Київ. С.367-371. 
8.	Дудар Т.Г. Оцінка ефективності системи маркетингу у формуваннях АПК. Фінансові проблеми формування і розвитку аграрного ринку/ Матеріали Дев’ятих річних зборів Всеукраїнського конгресу вчених економістів-аграрників 26-27 квітня 2007 р. м. Київ. С.457-462.